PARIS 05:59
- Hvorfor lukker du øjnene? - Jeg er med dig.
- Det hjælper mig til at være med dig. - Jeg vil se på dig.
Hårdere. Det er godt. Hårdere!
- 11... - Og 10.
- Nummer 11. - HM.
- Dine initialer? - TD.
- Mange tak. - Tak. Farvel.
Jeg venter udenfor.
En gin og tonic også, ikke sandt? 9,90, tak.
Tak. Farvel.
Kom.
Der er et cykelskur i den retning.
Det var der, jeg stillede cyklen, så jeg kunne strække benene.
- Jeg vil se på cykler. - Vi er der om lidt.
Jeg synes, du har en smuk pik.
Den er meget smuk. Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det.
Jeg syntes straks om den. Den er perfekt at røre ved.
- Hold nu op. - Nej, jeg mener det virkelig.
En fyrs pik er vigtig.
Jeg tror, man kan blive forelsket i en pik. Seriøst.
Jeg glæder mig til at se den igen. Meget.
Jeg vil røre ved den... kysse den.
Sutte den af.
Hvis jeg har talt rigtigt, ville jeg sige 11 cykler.
Det er det, appen siger.
Undskyld, hvis jeg overdriver. Jeg kan ikke lade være med at tjekke alt.
Når det gælder cykler, ja. Drag ingen forhastede konklusions.
Den her må gå an.
Lidt mere kærlighed i verden.
Det føltes anderledes med dig i aften.
- Hvad sagde du? - Det var specielt, da vi elskede.
Det føltes, som om jeg elskede med dig.
Vi bollede, og det var... Det føltes, som om det var os, der skabte kærligheden.
Vi elskede. Forstår du, hvad jeg mener?
Jeg kunne ikke høre det hele. Men jeg er enig. Det var...
Jeg tror, at vi gjorde en stor indsats for verdensfreden.
Det, vi gjorde, var ren kærlighed.
Vi må gøre det igen. Det er til gavn for menneskeheden.
Er du ikke enig? Vi må gøre det igen.
- Vi tager hjem til mig. - Jeg er med.
Lige frem, jeg siger til, når vi skal dreje. Jeg kan ikke glemme dig.
Du må ikke tro... Det var også anderledes for mig.
Jeg har aldrig gjort det før. Det var også første gang for mig.
- På Mødestedet? - Ja.
Jeg havde en kæreste engang, i et par måneder.
Vi holdt os naturligvis ikke tilbage.
Men som det der, var det første gang. Det var godt.
- Endda bedre, synes du ikke? - Jeg foretrækker det på den måde.
Med dig, var det rigtig godt. Det var specielt.
Som du sagde, "specielt".
Vent, hvad mener du? Det er vel for sjov?
Bollede du mig uden gummi?
Bollede du mig uden kondom?
For fanden da!
Hvad fan har du gang i? For fanden!
Du er skør!
Du er ikke noget barn! For helvede! Du kender vel til sexklubber.
Det er sgu da utroligt.
Jeg ringer til aids-linjen. De må vejlede os nu.
Hvis du da ikke er HIV-positiv...? Jeg vidste det.
Hallo? Ja, godaften... Kan I svare hurtigt? Det er perfekt.
Jo, sagen er... Jeg har lige bollet med en fyr uden kondom.
Det husker jeg ikke.
Sikkert.
Om han er HIV-positiv? Det tror jeg.
Ja, det er han.
En akutmodtagelse? Jeg er ved Saint-Louis Sygehus.
Okay. Ja, han tager med mig.
Kommer jeg ind før andre? Skal jeg sige det, når jeg kommer?
Skal jeg bare sige AS? Forstår de, hvad det er?
Okay, jeg skal sige, at jeg har haft et AS.
Ja. Okay. Og hvad sker der så?
Okay, med det samme. Naturligvis. Tak.
- Vi skal til Saint-Louis. Hun sagde... - Jeg tager ikke med.
- Hun sagde jo... - Det er ikke nødvendigt.
- Nej, men... - Så vil jeg hellere gå selv.
Det der telefonsamtale... Den virkede lidt skør.
- Du virker skør. Jeg vil være alene. - Jeg ville bare...
Stop nu! Jeg dummede mig. Du behøver ikke holde mig i hånden.
- Er du sur på mig? - Jeg ved det ikke, måske.
Det føles ikke rigtigt. Men du gør, som du vil.
Vi burde udveksle mobilnumre.
De skal bruge mine tests for at vælge din behandling.
Du skal kunne kontakte mig.
- Kom... 06. - Nej, 07.
- 07? - Jeg har skiftet nummer.
- Okay, 07... - 06...
- Er det 07 eller 06? - 0706. Det er mit nummer.
0706867799.
Den berygtede hedder Hugo.
Theo.
- Tag Rue de Lancry. - Det ved jeg.
- Vi skulle tage indgangen fra Vellefaux. - Det ved jeg!
Jeg går ikke med dig.
Jeg tager første til højre. Rue Albert Thomas.
Jeg er med dig.
Det hjælper mig at være med dig.
Hårdere!
Hårdere... hårdere!
Hårdere!
Hvor er du?
Jeg skal til akutmodtagelsen.
Ring til mig!
Hvorfor svarer du ikke?
Jeg lagde en besked.
Det er vigtigt!
Her er Deres papirer. Vent der. Lægen råber Deres navn op.
- Godaften. - Godaften. Jeg har haft et AS.
- For hvor længe siden? - Mindre end en time.
Mindre end en time. Er det Deres partner...? Okay.
- Har De nogen helbredsproblemer? - Nej.
- Allergier? - Nej.
- Tager De nogen medicin? - Nej, ingenting.
Jeg skal bruge legitimation.
Deres sygesikringsbevis.
- Har De samme adresse? - Ja.
Her er Deres papirer. De kan vente i venteværelset. Læge kommer snart.
- Tak. Farvel. - Farvel.
Det er forbudt at bruge mobil. Også at sms'e.
Det vidste jeg ikke, tak.
Jeg er her. Hvor er du?
- Jeg klarer det her. - Jeg tror dig.
- Fik du min besked? - Jeg ignorerede den.
Du var så bange, at jeg glemte...
Sig til lægen, at jeg går til behandling.
Jeg går regelmæssigt, og der er til at se min virusmængde nu.
- Hvad er forskellen? - Bare sig det.
- De sagde, at det var vigtigt. - Fint!
Jeg tænkte, at jeg ville komme, for at være hos dig nu...
Du vil måske tale med nogen. Bare sig til, hvis jeg skal gå.
Ellers kan jeg blive. Det er op til dig.
- Jeg vil blive hos dig. - Jeg ved ikke. Jeg ved det faktisk ikke.
Så skal jeg afgøre der for dig. Lad mig se...
- Hvad laver du? - Jeg forsøger at læse dine tanker.
Dine øjne lyver ikke. Se mig i øjnene.
Nej, det kan du gøre bedre. Se mig lige i øjnene.
Okay, du kan blive. Det tager ikke lang tid.
Mr Vinaver, værsgo.
Jeg ved, hvordan det føles. Jeg har selv været igennem det.
- Er du bange? - Ja, jeg er bange.
- Blev du her for at sige det? - Nej. Jeg ville holde dig med selskab.
Jeg alene, da jeg fik mine resultater. Også inden.
Jeg vil ikke have, at du bliver udsat for det samme.
- Det er forbudt. - Hvad? Hvor har du hørt det?
Jeg vil vise dig det her.
Ved en aktiv penetration er smitterisikoen 0,06 til 0,62 %.
Hr., det er forbudt. Jeg fortalte jeg Deres ven lige før.
Gjorde jeg ikke? Jeg vidste det. De burde have sagt det.
Det er i orden. Jeg er færdig.
Man gør ikke den slags her. Pyt... Pyt.
Du kan ringe derovre. Derovre er det tilladt.
Når alt kommer til alt, så skal folk jo kunne ringe.
Når det er en nødsituation. Den slags sker.
Nogle gange er det dødsfald. Så skal kunne ringe, ikke sandt?
- Kommer I her tit? - Nej, det er første gang.
Jeg skal lige ringe. Undskyld mig. Kommer du?
- Jeg trænger til en kop kaffe. - Du var grov.
Hørte du ham? "Kommer I her tit?" Som om det var en café.
- Han er skør. Hold dig fra ham. - Han er måske bare ensom.
- Må jeg give? - Hvis du vil.
- Uden sukker? - Så meget som muligt.
- Vil du vise mig sitet igen? - Er du sikker?
- Det var en tåbelig idé. - Nej, vis mig det.
- Værsgo. - Tak. Det er på vej.
- Viser du mig det? - Se her.
Jeg er ikke matematikgeni, men... en risiko på 0,62 % er jo minimal.
- Men folk bliver jo inficeret. - Giv mig den. Det var en tåbelig idé.
Statistik betyder ingenting. Og det er forfærdeligt.
- Tag dig, for eksempel. - Der er forskel.
- Fordi du var passiv? - Du behøver ikke være dum.
Det var ikke det samme...
Det var det ikke.
Jeg er i behandling. Jeg tager min medicin...
Og min virusmængde er umulig at opdage.
Jeg havde lige fået kørekort. Jeg kommer fra lons-le-Saunier.
- Kender du den lille by? - Nej, jeg kender ikke provinsen.
Jeg har været i Normandiet på ferie. Og i Berry.
Jeg havde aldrig mødt en bøsse. Jeg var 18 år.
Jeg vidste, hvor de bollede. På toiletterne ved en tankstation.
Det var et flot sted. Med store træer.
Det eneste, jeg tænkte på i indkørslen, var, at jeg skulle bolle.
Jeg ventede tre dage på kørekortet.
Da det endelig kom, lånte jeg min mors bil...
Jeg tog af sted for at bolle en fyr.
Det var frygteligt. Et hurtigt blowjob.
Det var lidt pinligt. Ingen snak. Ingen øjenkontakt.
De vidste ikke engang, hvad et kondom var.
Hvis du havde sagt, at du var bøsse, havde de givet dig tæv.
Forstår du, hvad jeg mener? De får ingen behandling.
De ved ikke engang, at de er HIV-positive.
- Det gør risikabelt for partneren. - Var det første gang for dig?
Jeg hjælper dig ikke. Jeg skulle ikke have sagt noget.
Det er let at sætte et kondom på, ikke sandt?
- Jeg er en stor idiot. En idiot. - Nej, det kan ske for enhver.
Kom. Nu går vi.
Du misser måske din tid.
Hr. Daumier...? Jeg har ventet på Dem.
Så går vi. Det er akut.
Helt utroligt. Prioriterer de bøsserne?
- Han r en almindelig patient. - Er det normalt...
...at lade de perverse komme først?
Ja.
Gå ind og sid ned.
- Hvad drejer det sig om? - Jeg havde et analt samleje.
- Kan jeg få lidt flere detaljer? - Kondomet gik i stykker.
- Er De hans partner? - Ja, hans sexpartner.
- Jeg er HIV-positiv. - Okay. Går De i trippelbehandling?
- Ja, jeg er i behandling. - Har De været på genbesøg for nylig?
Ja, for tre måneder siden.
- Okay. Kender De Deres virusmængde? - Ja, den kan ikke spores.
Godt, det er positivt.
- Kender De Deres status, hr.? - Ja, jeg bliver testet regelmæssigt.
Jeg blev testet for to måneder siden. Jeg er rask.
- Var De negativ? - Ja. Jeg tager ingen chancer.
Okay. En ting til. Hvem var aktiv under samlejet?
- Jeg var aktiv. - Okay.
Trak De Dem ud, da kondomet gik i stykker?
- Nej, det gjorde jeg ikke. - Så De fik altså udløsning?
Eftersom Deres partner er HIV-positiv, anbefaler vi en akut behandling.
Tanken er at forhindre virussen i at reproducere sig i kroppen.
Det er en ret kraftig behandling. Den varer i 28 dage.
De tager tre tabletter om dagen, på samme tidspunkt, hver 24. Time.
- Går De med i behandlingen? - Ja.
Jeg henter tabletterne, og så forklarer jeg det hele.
Har du det godt?
Her er den første kur.
Her er en flaske vand og brød. Det er godt at spise samtidigt.
Nu får De tabletter til fire dage.
På mandag skal De møde til undersøgelse her på sygehuset.
De behøver ikke bestille tid. Bare forklar, hvad der er sket.
De vil tage sig af Dem med det samme.
De bør tage med, og medbring Deres resultater.
Okay, jeg har fri mandag. Det er fint.
På mandag tager vi nye blodprøver.
Lægen vil afgøre, om De skal fortsætte behandlingen.
Han ser, hvordan De reagerer på den. Bivirkningerne er oftest mavebesvær.
Kvalme og diarré, og måske lidt træthed.
Hvis De bliver for dårlig, kan vi ændre behandlingen.
Men symptomerne plejer at blive bedre.
Det var det. Det er værst de første dage.
Skal vi begynde med det samme?
Det er bedst at begynde så hurtigt som muligt.
En af hver farve i dag. Derefter kan De tage resten.
- Skal jeg begynde med at spise? - Ja, hvis De vil.
Alt det her?
Jeg skal have lidt vand.
- Nu tager De tabletterne. - En ad gangen?
- Går det godt? - Ja.
Her er Deres behandlingspose. Der er til fire dage.
Det er ikke behageligt at gennemgå. Det er lidt stressende.
Men De kan få hjælp med det på mandag.
Det er godt, hvis De støtter ham i denne proces.
Det burde gå fint. Vi er på rette side af tidsrammen.
Tag behandlingen hver 24. Time, så er der ringe chance for spredning.
Når det er overstået, er De stadig negativ. Okay?
- Mange tak. - Det var så lidt. Jeg følger Dem ud.
- Farvel. - Farvel.
- Godaften. - Godaften.
- Har du bemærket det? - At her kun arbejder kvinder?
Fyrene overlader møgjobbene til pigerne. Sikke en verden.
Kvinder og bøsser. Natten tilhører kvinder og bøsser.
- Og nattevagterne. - Det er en magtposition. Men begrænset.
- Han er sort. - Begrænset magt, sagde jeg.
- Er du frisør? - Hvorfor? Er det min neglelak?
Nej, det er mandag. Frisørsaloner har altid lukket om mandagen.
Der er mange forretninger, der har lukket om mandagen.
Man kan kun købe mad i fødevarebutikker.
Arbejder du i en madbutik? Bager? Ostehandler?
Nej, jeg sidder på kontor. Min chef giver mig fri på mandage.
Nogle gange bytter vi. Jeg arbejder sent, eller jeg arbejder i weekenderne.
Begge dele passer mig fint.
Jeg holder af ikke at starte ugen som alle andre.
- Bedre end fri om fredagen. - Sidder du virkelig på kontor?
Ja, det lyder imponerende, men det er bare et job.
Bedre end mange andres. Jeg vil være notar.
Men man skal studere meget længe, og det er dyrt.
Jeg ville væk fra provinsen.
Jeg var nødt til at arbejde, for at kunne bliv notar.
Det tager længere tid, men jeg er ikke afhængig af nogen.
Jeg slipper for bøhlandet. Jeg er tilfreds med mit liv.
- Er det ikke underligt? - Vi gik til venstre ud fra sygehuset.
- Uden at tænke på det. Hvor skal du hen? - Aner det ikke.
- Jeg tager med dig. - Og jeg tager med dig.
Så går vi rundt i cirkler.
Det er sent. Er du på vej hjem? Er du ikke træt?
- Skal jeg gå? - Nej, det var ikke sådan ment.
- Hvis du vil hjem og sove... - Jeg nyder at være sammen med dig.
Selv om omstændighederne kunne have været bedre.
Jeg er ikke søvnig. Er du?
Jeg er sulten. Tror du, bagerierne har åbnet?
Vi ser efter derovre.
Vi finder på noget.
Jeg har det godt, når jeg er sammen med dig. Du får mig til at have det godt.
- Hvorfor går du den vej? - Jeg går bare.
Der er ingenting ved kanalen.
- Hvad tror du? - Sikkert ikke. Men det er smukt.
Er det en romantisk gåtur eller en madjagt?
- Vi kan gøre begge dele. - Jeg tror, vi kan gå hurtigere.
Det føles godt, ikke? Et nyt koncept. Det kaldes romantisk spurt.
Meget morsomt. Vi har nok større chance på den anden side.
- Vi går ikke over kanalen. - Hvorfor ikke?
Det ved jeg ikke. Det er en leg. Vi går denne vej.
Det er værre derovre. Der er slet ingenting.
- Vi løber til Stalingrad. - Nej!
Har du haft bivirkninger? Jeg vil vide, hvad der venter mig.
- Der er ingenting her. - Civilisationen starter ved Stalingrad.
Du svarede ikke.
Problemet er ikke medicinen. Man vænner sig til den.
Det er ikke så svært. Man kan springe en tablet over nu og da.
Når man har et normalt liv, bliver det en del af den daglige rutine.
Bivirkningerne forsvinder, ellers ændrer man behandlingen.
Problemet er virussen.
Det, jeg mener, er... Selv om den er umulig at spore.
Selv om jeg ikke længere er bange for at dø af det...
...så er den der. Og jeg tænker på den.
Hele tiden.
Man siger, at man skal "leve med det". Men det kan jeg ikke.
Jeg lever mod det. Jeg forsøger at leve med det.
Jeg tager måske fejl. Jeg burde lære at leve med det.
Leve i fred med det. Men det kan jeg ikke.
Er du sikker på, at vi skal gå den vej? Jeg er hundesulten.
Hvis der var mad her, ville min intuition sige mig det.
Der er flere mennesker heromkring.
- Og min intuition? - Den tvivler jeg på.
Jeg kan ikke forklare det, men jeg vil både kysse og slå dig.
Nu vil jeg slå dig. Hårdt. Rigtigt hårdt.
Det lyder skønt.
- Ville det føles bedre for dig? - Jeg kunne bare godt tænke mig det.
Jeg længes efter at gøre det. Længslen er stærkere end alt andet.
Skal vi finde et kebabsted, der har åbent?
Kebab? Ja, hvis der ikke er andet.
Hvem spiser kebab klokken 6, bortset fra bøsser, der har været på sygehuset?
Natarbejdere eller fyre, der starter dagen på fuld mave.
- Jeg burde have sagt, du havde en plan. - Det her er meget sjovere.
- Godaften. - Godmorgen.
Godmorgen. Du har ret. Hvad er klokken?
5.30, men jeg begynder tidligt.
- Har du ingen kebab? - Desværre, alt er udsolgt.
Jeg har en masse andet.
- Jeg vil have kylling. - Nej, to.
Jeg blev sulten af at løbe.
Du har ret. En kebab er lækkert efter en fest.
Jeg arbejder kun i weekenderne. Jeg betjener de festlystne.
- Ingen løg, tak. - Heller ikke til mig.
Der er dødt nu, men mellem tre og fire er her propfyldt.
Hvor jeg kommer fra, drikker vi te bagefter. Jeg er fra Syrien.
På universitetet var det et ritual at spise kebab efter en aften i byen.
Det er ikke helt det samme kebab her. Kødet i Syrien...
- Kom du hertil på grund af krigen? - Nej.
Jeg studerede arkitektur i Damaskus.
Krigen er frygtelig, men der var for meget uretfærdighed der.
Til sidst får folk nok af det.
45 år... Det er lang tid.
Jeg levede der ikke. Jeg overlevede der.
I har sikkert svært ved at forstå det. I er jo frie her.
Vi kunne ikke engang tale om det. Ikke med nogen.
Ikke ens med mine universitetskammerater.
Et liv, hvor man ikke kan tale, bliver uudholdeligt.
Hverken om politik, eller om sine følelser og håb.
Værsgo. 12 euro.
Jeg betaler.
- Tak. - Tak. Hav en god dag.
- Jeg er sikker på, at du studerer. - Nej, faktisk ikke.
Skal vi sætte os på et roligere sted? På den anden side af kanalen.
Hvad laver du? Du fik mig jo til at tale om mig selv.
- Hvad vil du vide? - Begynd med, hvad du arbejder med.
Jeg er praktikant. Jeg har en magistergrad i industridesign.
Jeg er i praktik i et stort firma. Det virker interessant.
- Du lyder ikke så overbevisende. - Lige nu vil jeg lave noget andet.
- Jeg vil arbejde humanitært. - Jeg ser ikke forbindelsen til design.
Der er ingen, men jeg tror, at jeg har brug for erfaringen.
Nogle måneder. Højst et år.
Jeg har ikke undersøgt tingene. Det er en drøm.
Vi går derop.
Jeg ved intet om humanitært arbejde, men der er nok masser at lave.
Ikke mindst inden for logistik. Er du glad for at rejse?
Men det handler ikke kun om det.
Synes du, at det virker fjollet og sentimentalt?
Nej, hvorfor? Men at følge et kald af en grund er sentimentalt.
- Sentimentalitet er smukt. - Jeg føler mig lidt patetisk.
Hvis jeg bare kunne formulere en grund, eller vidste hvilket land.
Det føles lidt studentikost.
Men de fleste snakker bare. Det gør mig vred.
Er jeg HIV-positiv, er det slut med de vilde idéer.
Ingen besøg i lande uden medicin. Jeg skal måske selv behandles akut.
- Ville du rejse? - Nej, naturligvis ikke.
Er det andet, du vil vide?
Hvorfor starter dit nummer med 07? Det er lidt sært.
Du ledte efter et harmløst spørgsmål, som ikke skader nogen.
- Ikke så smart. - Var det sjovt?
Du ville være flink og gjorde sagen værre.
Du forsøgte virkelig, og jeg kan ikke blive vred på dig.
- Skal jeg holde op med at spørge? - Lige nu, ja.
Vi går længst væk. Jeg elsker dette sted.
- Det er dejligt. - Ja.
Kom. Til bords.
Hold lige den her. Tak.
Det er lidt tidligt, men pyt med det. Jeg har dem altid med.
Så glemmer jeg ikke at tage dem.
- Selv når du boller i klubben? - Pludselig finder man kærligheden.
- Nogle gange kommer jeg sent hjem. - Det kan jeg forstå.
- Har du været med til det her før? - Ja.
Nej, det her er første gang.
For det meste... Nej, jeg ved ikke.
Der skete noget mellem os. Noget stort. Det er det hele.
- Noget stort? Hvad mener du? - Jeg ved det ikke.
Noget, som fik mig til at sænke paraderne.
Hvad plejer du at sige til de andre? Hvordan lyder det?
Hvor vil du hen? Hvad vil du have mig til at sige?
Hej, vent et øjeblik.
Hvad er det, du vil? At jeg tatoverer "HIV" i røven?
Fordi idioter som dig ikke kan beskytte sig!
Der skal to til at knalde. Jeg tvang dig ikke.
- Jeg bad dig ikke om at gøre det. - Slet ikke: "Hårdere, hårdere".
Du bad mig slet ikke om det, vel?
Det er altid vores skyld. Du er en forbandet idiot.
Hvad laver jeg her?
Jeg lovede at komme på mandag. Jeg skal komme med mine resultater.
Du vil jo ikke have mig her. Du har mit nummer, hvis du ombestemmer dig.
Undskyld.
- Undskyld. - Du behøver ikke undskylde.
- Vi dummede os, begge to. - Ja, nu tager vi hinandens hånd.
Jeg følte mig tryg sammen med dig.
Jeg tænkte faktisk ikke. Jeg havde det bare godt. Rolig og lykkelig.
- Det virkede meningsfuldt. - Ja, det var meningsfuldt.
Det var meningsfuldt. Mellem os er alt meningsfuldt.
Vi var uforsigtige. Vi ville have hinanden. Vi ville det så gerne.
Vi indså det ikke. Begæret er en idiot.
Men det er skønt at ville have dig på den måde.
- Var du beruset? - Ikke særlig meget.
Heller ikke jeg, men det føltes berusende.
Der kan du se? Begæret er en idiot.
Jeg har en monsteragtig rejsning.
En vidunderlig måde at starte et forhold på.
- Et forhold? - Ja... Hvorfor ikke?
Du er tosset. Hold op med det der.
- Jeg går hjem nu. - Må jeg følge dig hjem?
Hvis du vil.
Hvis vi løber, kan vi nå den første metro.
Jeg elsker den første metro.
- Er det den første eller anden? - Det er den, vi skal med.
- Hvordan ved vi, at det er den første? - Det ved jeg bare.
Vi kan jo spørge.
Undskyld, madame.
- Er det her den første metro? - Ja, det er den første.
Der kan du se. Det er den første. Madame sagde, at det er den første.
I plejer ikke at køre med den. Jeg tager den hver dag.
Jeg er ikke den eneste. Jeg kender alle... af udseende.
Jeg gør rent på et finere hotel.
Jeg har ikke arbejdet længe nok til at få en anstændig pension.
Det var det eneste job, jeg kunne finde.
Jeg er ikke fra Paris. Yvetot. Kender I det?
- Nej, jeg er fra lons. - Jeg er fra Paris.
Før arbejdede jeg i detailhandelen. Med salg.
Jeg havde et hektisk liv.
Jeg blev også tit forelsket.
Arbejdsformidlingen kan ikke håndtere folk som mig.
Så blev det til rengøring.
Jeg og min kusine har det godt. Vi er to piger, som har fået et godt liv.
Det er ikke værst, når man tænker over det.
Jeg holder af Paris. Det er stort, det er anonymt.
Jag tror, at man har det bedre på et anonymt sted.
- Ikke sandt? - Jo.
Den første metro... Den er ikke så tosset.
Jeg skal af her.
- Farvel. Hav en god dag. - Også jer.
Det er her. Nu går vi.
For resten, at være notar er bizart. Hvordan besluttede du det?
Det er ikke noget, man i tanke om, når man planlægger sin fremtid.
De fleste mennesker har ingen fantasi.
Jeg besluttede mig efter at have læst Balzac.
- Og lidt Mauriac. - Jeg har ikke læst meget af Balzac...
Er notarer ikke kedelige bureaukrater? I romanerne, altså.
I virkeligheden er det så eksotisk, at det bliver sexet.
Der er det.
Det var ikke tallene, der inspirerede mig.
Det var... ja...
Balzac skriver, hvad der foregår bag familiens overflade.
Han går til bunds i tingene. Penges rolle, ejendom...
Alt det, vi aldrig taler om. Alt, der er væsentligt i samfundet.
- For de rige, måske? - Ikke kun for dem.
Vores kunder er oftest ikke arbejdere, men de kan have lave indkomster.
Alt, der kræves, er en lille arv, et lille hus, eller bare en lille grund.
Du kan ikke forestille dig, hvor spændende det er.
Man kan få et hjerteanfald.
Der er fortællinger, som ingen kan fortælle.
- Som ingen kan finde på. - Hvis man ikke er Balzac.
Eller Mauriac.
Balzac skrev en roman om "historiens bagside".
Hvor jeg befinder mig, ser jeg bagsiden af historien.
Må jeg gå med? For at se, hvordan du bor.
Det er bare en ungkarlehybel. Det er på sjette sal.
- Det gør ikke noget. - Det er ikke noget specielt.
Det må da være noget specielt. Man sætter sine spor, hvor man bor.
I en del hjem er det, som om der ikke bor nogen. Har du aldrig bemærket det?
Jo, jeg forstår, hvad du mener. Det er et dårligt tegn.
- Skal interiøret vise... - Hvem man er.
Hjem, hvor der ikke ser ud til at bo nogen, er ikke virkelige.
- Sæt nu jeg er sådan? - Det er umuligt.
Men hvis du er, så ser du mig aldrig igen.
Jeg vil måske studere byplanlægning. Notarer kan specialisere sig.
- Jeg troede, historie var dit bord? - Ja, også det.
Lige nu fik jeg en idé. Jeg tror, den holder.
- Det er god idé, ikke? - Jo, det er det.
Det er den sidste dør. Her er stille.
- Jeg advarer dig, den er lille. - Jeg ved, hvordan ungkarlehybler er.
07 er på grund af min far. Mine forældre blev separeret, da jeg var lille.
Min far er psykisk ustabil.
Da jeg sprang ud, blev han helt fra den. Han ringede hele tiden.
Han sagde intet ondt. Han råbte bare op om bøsser, verdens ende, rumvæsener.
Han ringede hele tiden. Han indtalte timelange beskeder.
Det kunne ikke blive ved.
Jeg vil ikke melde ham. Man vil ikke rejse tiltale mod sin egen far.
Han truede mig ikke og var ikke homofobisk.
Intet af den slags. Han ødelagde bare mit liv.
Det var dengang, jeg ændrede nummer.
Min mor og halvsøstre skiftede også nummer.
Nu er vi en 07-familie. Nogle gange ringer jeg til ham-
- på Skype, når jeg har god tid.
Du er meget smuk.
Jeg elsker din krop.
Bag dit øre... er der blødt.
Dine skægstubbe... kradser.
Jeg elsker, at de kradser mig.
Din hals.
Du dufter godt.
Dine brystvorter.
Din mave.
Og jeg elsker din pik.
Den er meget smuk.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal beskrive den. Jeg synes bare om den.
Jeg nyder at se på den. Jeg nyder at have den i hånden.
Jeg holder af at kysse den.
Og dine kugler er også smukke.
I min hånd er de delikate.
Alligevel er de tunge.
Jeg kysser dem.
De er bløde.
Meget bløde.
Stop.
Jeg ved ikke, om vi kan elske igen i dag?
Det tror jeg ikke. Lad det være godt sådan.
Nu skal jeg gå. Vi ses i morgen.
- Gerne inden da, hvis du vil? - Det er en god idé.
Jeg ringer til dig. Eller du ringer til mig.
Den, der ikke kan vente længere?
Jeg skal gå.
Vil du med hjem til mig? Jeg var på vej ned, og...
Jeg kan ikke efterlade dig sådan... Til vi tager tilbage til sygehuset.
Min lejlighed er ikke enorm, men den er lidt mere...
- Skal jeg klæde mig på? - Ja, tag tøj på.
- Og så? - Og så?
Du skal tage din kur... og jeg vil være der.
- I 28 dage? - Det er ikke så lang tid.
Og så?
Du skal tage testen... og så venter vi på resultatet.
Og i mellemtiden...
Efter 3 måneder og 28 dage sammen, vil vi være stærke.
Selv om jeg er sikker på, at du er negativ.
Derefter... hvis du stadig vil bolle mig...
Hvis du ikke er bange, kan vi fortsætte.
- Med hvad? - Vi fortsætter sammen.
Der er ingen grund til at stoppe.
Vi er sammen. I lang tid.
- Hvor lang? - Lang tid. Jeg ved det ikke.
Vi kan jo sige... 20 år. Vi vil kunne gøre meget.
Vi kan gå... i supermarkedet, eller gøre noget stort.
Vi kan redde hvaler, eller bare en kattekilling.
Noget humanitært. Eller noget, der forandrer verden.
Jeg ved det ikke... Noget.
Og derefter?
Derefter?
Så gør vi det vel forbi... tror jeg.
Ligesom alle andre.
Vi bliver meget kede af det, men sådan er livet.
Er du sikker på, at det er dét værd?
Skal vi spise morgenmad? Noget sødt denne gang?
- Vent, jeg glemte min telefon. - Pyt. Hvem ville du ringe til?
Selv om...
Hvis du går tilbage, så går jeg. Så er det slut.
- Mener du det alvorligt? - Ja, det gør jeg.
Hvis du går tilbage...
...mister du alt.
Alt, hvad jeg lovede dig.
Nu går vi videre. Vi er ikke bange.
Må jeg låne din mobil og ringe til mor? Jeg ringer til hende hver søndag.
Behold den til mandag aften. Vent lidt.
Se.
Der ser du. Det var der, det hele begyndte.
Tekster: Ordiovision